Lad os snurre rundt.
Det er fantastisk!
Hvordan går det deromme, Garth?
- Walter? - Ja
Jeg har en trist nyhed. Det drejer sig om dine to onkler.
Walter?
Jeg har en god nyhed.
Du skal holde sommerferie hos dine to onkler.
Det er kun et par uger. Højst 1-2 måneder.
På spejderære.
Ama'r halshug, ikke?
- Hvor skal du nu hen? - Fort Worth retsstenografskole.
Jeg mødte en fyr i aftes, som vil trække i nogle tråde.
Du må lære at stole på folk, ellers bliver du bitter og skuffet.
Du skal nok få det sjovt sammen med dine onkler.
Du er enebam mor. Jeg ved godt, hvad "onkler" er.
Nå, Vigtigmås, -
- men det er faktisk dine onkler. Dine grandonkler.
Min mors brødre. De er dukket op efter at have været væk i 40 år.
- Må jeg ikke komme med dig? - Nej.
Jeg skal knokle i det med at lære retsstenografi.
Jeg kæmper for vores familie. Hvad med at støtte mig lidt?
Hør her...
Det siges, at de to gamle knarke har millioner på kistebunden.
Ingen aner, hvor de har dem fra. Og de har ingen børn, der kan arve.
Vi to er deres nærmeste familie.
Skal de komme til at synes om mig, så de efterlader os pengene?
Vi kunne købe et hus og måske slå os til ro.
Ville det ikke være dejligt?
Her er det.
Det er her, skat.
MINERET OMRÅDE. INGEN ADGANG.
Det siges, at de har været på galeanstalt i 40 år.
Pengene skulle være en erstatning. Men folk siger jo så meget.
Hvad skal man snart tro?
Bare find ud af, hvor de har gemt pengene, ikke?
- Måske skulle vi have ringet først. - Ældre folk elsker overraskelser.
Så er vi her.
Gå væk, gå væk.
Lad dem lugte til din hånd.
De må være nede ved søen. Kom.
- Hvor blev den af? - Der er den.
- Jeg sårede den. - Den forsøger at stikke af.
- Pokkers også. Den er tom. - Jeg holder vagt.
Har du sendt bud efter en luder?
Onkel Hub og onkel Garth. Det er mig. Mae.
Mae.
Pearls datter.
Og jeg har Walter med. Jeres nevø.
-Slægtninge -Pokkers også.
- Vi er gamle. Lad os være i fred. - Den tøsedreng skal ikke være her.
Walter, min skat. Leg lidt herude. Det tager kun et øjeblik.
Han kunne hjælpe til.
- Knægten er jo en svækling. - Ja.
Derfor har han godt af at være sammen med et par rigtige mænd.
- Bare et lille stykke tid. - Så må han sgu selv lave mad.
God hund... Gå hen og leg.
Det er for din egen skyld, Walter.
Alle pengene er nok gemt heri nærheden.
En rigtig, nedgravet skat ligesom i de bøger, du sluger.
Walter... Hvis du kunne smile lidt, ville folk måske synes om dig.
Kom nu. Lad mig få et stort smil. Korn nu.
Tag og øv dig på at smile, mens jeg er væk, ikke?
Farvel, skat. Farvel.
Nå, men...
- Kan vi høre telefonen herude? - Vi har ikke nogen.
Har I ikke telefon?
- Må jeg gerne gå ind og se fjernsyn? - Vi har ikke noget.
Ikke noget fjernsyn?
Hvad laver I så?
Halløj!
Det siges, at I to har millioner på kistebunden.
Hvad med at få dem til at yngle, som kun guld og sølv kan få dem til?
Må jeg lægge nogle brochurer?
D'herrer... Det forlyder, at I er to formuende herrer.
Dejlig aften. Fredelig.
Knægt...
Du skal sove deroppe ...i tårnet.
Du... Vi ved ikke et hak om børn, så hvis du har brug for noget...
Så må du selv finde det. Eller lære at klare dig uden.
- Vi er ved at blive gamle. - Og kan dø når som helst.
Så hvis vi kradser af i løbet af natten, -
- må du klare dig selv.
- Nervøs lille gut. - Men stille.
Onkel Hub?
Han går i søvne.
Splinterny madras og alligevel vågner jeg op træt og mørbanket.
Nå, men...
I to har altså været forsvundet i 40 år
Hvor var I henne?
Afrika, det meste af tiden. Marokko, Algeriet, Kenya.
Det er ynkeligt med to gamlinge, der ævler løs om gode, gamle dage.
Det er sket med dem. Og med os.
Jeg hader det her.
Vi er gået på pension. Pensionister laver havearbejde.
- Hvad skal vi med de grøntsager? - Det er sundt. Man kan blive 100 år.
Det vil jeg skide på.
Du kan blive 100 år.
Dav, Hub. Hils på onkel Hub.
- Kom og se, hvem vi har med, Hub. - Det er onkel Garth, børn.
- Vi kommer på et godt, langt besøg. - For at adsprede yndlingsonkleme.
- Hvem fanden er du? - Walter.
Walter? Maes knægt?
Pearls datter. Den letlevende enke, som føjter rundt.
- Selvfølgelig skal hun mænge sig. - Er Mae her?
Hvor længe skal du være her?
Det vil vise sig.
Vi ved godt, hvad I er ude efter. Den går ikke, du.
Kom. Kom så.
- Hans mor henter ham snart. - Det kvindemenneske?
Hende ser I ikke mere til, og så hænger I på ham.
Skynd jer at smide ham på børnehjem.
Om han skal på børnehjem eller kyles i søen, er noget, vi bestemmer.
Der står han og snuser.
Så I, hvad han gjorde?
Fort Worth retsstenografskole.
- Min mor går på skolen. - Beklager. Vi har lukket.
Det er vigtigt. Hun hedder Mae Coleman.
Vi har ingen Mae Coleman her.
Prøv Mae Carter.
- Beklager. - Mabel Cartwright? Mabe Callaway?
- Donna Tomko? - Unge mand, er der noget galt?
Hun må være der. Hun er lige startet.
Kurserne startede i januar. Der er ingen, der lige er startet.
Hallo? Hallo?
Hvorfor skal du køre? Det er min bil.
Hold op med at jamre dig.
- Han skal få læst og påskrevet. - Der er han.
Bliv siddende i bilen, sagfører.
- Kom her, Hub. - Nej, ikke mig.
Ud af bilen med dig.
Planlægger du dit næste træk?
Hvor har du tænkt dig at tage hen?
Her. Områdenummer 406. Montana.
Hvorfor ikke til Fort Worth, hvor din mor er?
Hun er der ikke. Hun løj... igen.
Hør her... Vi ved godt, at du gerne vil til Montana, men...
Klokken er mange.
- Hjælp mig, Hub. - Han har jo besluttet sig.
Held og lykke i Montana, knægt.
Vi har bedre kort derhjemme. Ikke, Hub?
Jo. Man skal have et godt kort.
Jeg har været på børnehjem. Det vil jeg ikke igen.
Det er sgu ikke vores skyld, at du har en lortemor.
Jeg må hellere se at komme af sted. Hvilken vej er nord?
Man må sige, at knægten kan få familiens blod i kog.
Kan du ikke gøre os en tjeneste?
Hvis du tager med hjem og bliver et stykke tid, -
- så vil det irritere vores slægtninge.
Det vil nok irritere dem så meget, at de lader os være i fred.
Det lyder så tosset, at du nok har ret.
Kom nu. Tag og hjælp os.
Jeg kan vel godt blive... lidt,-
- hvis det betyder så meget for jer.
Nå, knægt. Hvordan smager din sodavand?
Onkel Hub og onkel Garth...
Det har været en... pragtfuld weekend.
Jeg er helt ked af at nævne det, men har I fået kigget på testamentet?
Man må jo tænke i de baner i jeres alder.
I må ikke skyde!
- Han har været her før. - D'herrer McCann.
- Ikke nogen helt almindelig sælger. - En kærkommen udfordring.
- Kan vi tale sammen? - Korn frem, hvor vi kan se dig.
- Så læg geværerne fra jer. - Han er god.
Snig dig om bag ham.
- Hvad er der? - Lad os se, hvad han vil sælge.
- Hvorfor? - Jeg har noget på anhængeren.
Hvad skal I med alle de penge, hvis I ikke bruger dem?
- Det kan knægten have ret i. - Vi ser, hvad han vil sælge...
- Og så skyder vi ham. - God idé.
Vi fandt jo ikke rigtig ud af noget sidst, -
- så jeg har ledt højt og lavt efter det helt rigtige -
- til sådan et par mesterskytter som jer.
Og jeg mener at have fundet det.
Voilà.
- Hvad er det? - Kongernes sport.
Det har været forbeholdt statsoverhoveder, -
- men den er så enkel at betjene, at selv drengen kan gøre det.
Træd herop og flå i stangen, når jeg siger til.
Kom bare.
Den kraftigste på markedet-
- og til en rimelig pris.
- Det er da totalt spild af penge. - Pak Deres tingest og forsvind.
Vi tager den.
- Næh, nej. Den er farlig for børn. - Så kør jeres vej.
Kom, far. Vi kører.
Nu er jeg altså såret. Sæt jer ind i bilen.
Træk!
- Onkel Hub. - Lad være.
Jeg vækkede ham engang. Han havde nær flået hovedet af mig.
Lad ham stå der lidt.
Hvad laver du herude på denne tid?
- Hvad er der med ham? - Kroppen bliver gammel.
Men derfor kan man godt stadig være ung og rastløs af sind.
Og han havde mere gåpåmod end 20 mænd.
Det ser ud, som om... han kigger efter noget.
Hvad?
Han kigger efter hende.
Hvem? Hvad hed hun?
Jasmine.
Fortæl.
Skal jeg fortælle historien... nu?
Det tager flere dage.
Nå, men...
Hub havde ingen ro på sig her i Texas.
Han overbeviste vores forældre om, at han måtte til Europa,-
- og at jeg skulle med.
Det var i sommeren 1914.
Ekstra! Ekstra! Tysk invasion
Samtidig med os ankom også Der Kaiser til Frankrig,-
- sammen med hele den tyske hær.
Hub sagde, vi bare skulle rejse rundt ét skridt foran tyskerne.
Og det gjorde vi. Sikke tider.
Der var et par piger i Toulon. Tvillinger.
Og de...
Nå, men... vi havnede altså i Marseille -
- og havde reserveret plads på det sidste skib, der afgik fra Europa.
Hub syntes, at vi skulle se på det lokale natteliv den sidste aften.
Drik! Drik!
Han blev gode venner med nogle soldater.
Og de gav sjusser. Det var stærke sager.
Vi vågnede op på et skib på vej til Nordafrika... Shanghajede.
Shanghajede?
Vi var kommet i den franske fremmedlegion.
"Det er min skyld," sagde Herb.
Men han sørgede for, at der ikke skete mig noget.
Vi udkæmpede mange slag, hvor vi havde alle odds mod os.
Han reddede mit liv utallige gange.
Da krigen sluttede, skiltes vore veje.
Jeg lavede safarier, især for forfattere og Hollywood-folk.
Det var for kedeligt for Hub.
Den nye nordafrikanske regering hyrede ham -
- til at gøre en ende på slavehandelen.
Ingen, hverken slavehandlere eller beduiner, -
- havde oplevet noget som denne gale amerikaner, -
- der kæmpede som 20 mand.
Hvad laver I her midt om natten?
Vi nyder den kølige nattebrise.
I må have en skrue løs. Gå i seng.
"Kære Walter. Hvordan går det? Har du fundet dine onklers penge?"
"Jeg sidder her i Fort Worth med næsen i bøgerne
Jeg går ingen steder i den mundering, bror.
- Man ligner en skide forpagter. - Vi er havefolk. Det er havetøj.
Der ligger også noget til dig på dit værelse.
Tænk på, hvor godt grøntsagerne vil smage.
Ærter, bønner, -
- squash, tomater.
- Hvad er der i den her række? - Beder.
- Hvad er det så? - Kartofler.
Lige et øjeblik...
- Hvad er der i den her række? - Tomater.
Og her er der salat, squash,-
- søde kartofler, gulerødder, bok choy.
- Hvad er bok choy? - Kinakål.
- Den række ser rigtig ud. - Ja, det er majs.
Alle frøene lignede faktisk også hinanden.
- Ja, majs. - Den frøsælger tog fusen på os.
Nej, på dig. Majs, majs, majs.
Ikke andet end majs.
Majs... majs.
- Nu kommer den, minsæl. - Hjælp ham med at læsse af.
DYRETRANSPORT
Pas på, knægt. Den er menneskeædende.
Bor McCann her?
Vi kommer med jeres løve.
Dyrenes konge. Junglens rædsel.
Har I købt en løve? En brugt løve?
Væk, så du ikke bliver mulet og ædt.
Hvad laver I?
- Bror, det var dit livs bedste idé. - Den vil se godt ud over pejsen.
- I har da ikke nogen pejs. - Vi køber en.
- Vil I skyde den? - På gensyn.
- Han er skam derinde. - Det er ikke særlig sportsligt.
I vores alder er man ikke så sportslig.
Kom her, Walter.
Når jeg siger til, hiver du i den.
Hiv.
Ud med dig. Dig derinde i kassen.
Ud med dig, din lade løve.
Den ser temmelig tam ud.
Elendig løve.
Den er defekt.
- Den er i det mindste levende. - Så skyd den.
- Da ikke inde i kassen. - Den ser gammel ud.
- Og udslidt. - Sikke en løvejagt.
Perfekt. En sygt dyr, som zoologisk have har kasseret.
Må jeg så få den?
Jeg skal nok passe den og fodre den. Jeg har aldrig haft et kæledyr.
Vil du passe den, indtil den er rask?
Godt. Så kan vi skyde den til den tid.
- Hvad er det for en løve at købe? - Hvad med dine grøntsagsfrø?
Bare rolig. De er ikke så slemme, som de lyder.
Jeg kommer med din aftensmad.
Sådan. Nu kan du se ud.
Er du sikker på, han ikke kan komme ud?
Hun. Det er en pigeløve.
- Jeg har døbt hende Jasmine. - Hvad sagde du?
Jeg syntes, det var et godt navn... til en løve.
Jeg har ikke haft forespørgsel på det i 40 år.
"Purina Løvefoder". Det var som...
- Gutterne kan læsse det for jer. - Den klarer vi selv.
- Betal ham, Garth. - Pas nu på, Hub.
Mr. McCann, de sække vejer 50 pund.
Tag fat i den anden ende. Sådan.
Stig ind, damer, så skal jeg køre jer hjem.
Hub?
Lille ven...
Er du sammen med McCann-brødrene?
Jeg ved, at de er tidligere mafia-lejemordere.
De er på flugt med flere millioner, som de har stjålet fra Al Capone.
- Pas på dem. - De må have mig undskyldt.
Fortæl mig noget mere om Afrika. Om dig og onkel Hub og Jasmine.
Hvorfor vil en kvik dreng som dig høre de dumme, gamle historier?
Hvad skulle vi ellers lave?
- Hvor kom jeg til? - Ingen...
hverken slavehandlere eller beduiner, -
- havde set amerikanerens lige. Han kæmpede som 20 mand.
Ja. Det gik sådan...
at en af de kvinder, som Hub befriede, -
- var tjenerinde for en prinsesse.
Hun fortalte sin frue historien om, hvordan hun blev reddet.
I særdeleshed fortalte hun om den flotte, amerikanske helt.
"Den mand må jeg møde," sagde prinsessen.
En dag red Hub af sted på sin hest ved Middelhavet, -
- da der pludselig dukkede en anden rytter op ved hans side.
Hub tog gerne udfordringen op.
Det kom til et væddeløb.
De fleste hævdede, at Hub var den bedste rytter i Nordafrika.
Men den anden gav ham tæt løb, -
- og væddeløbet fortsatte og fortsatte.
Så...
tømede de to heste sammen. Rytteme fløj lige ud i havet.
Hub sprang på benene, beredt på hvad som helst.
Det troede han i hvert fald.
Det var prinsessen.
Den smukkeste kvinde, han nogensinde havde set.
Jasmine?
Jasmine.
Mange siger, at sådan noget kun sker i historier.
Men da de to så hinanden første gang, -
- var det helt ærligt, ganske enkelt en af de sjældne gange,-
- hvor det er kærlighed ved første blik.
Men...
Hvorfor levede de så ikke lykkeligt til deres dages ende?
- Springer du ikke lidt i historien? - Okay. Bare fortsæt.
Det var ikke let for dem.
Hun var lovet væk til en mægtig sheik i nabokongeriget.
Han hørte, at Jasmine var forelsket i en anden, -
- så han truede hendes far og tog Jasmine med til sit kongerige -
- og spærrede hende inde i sit harem.
Hun fortalte de andre koner, -
- at hun hellere ville dø end gifte sig med den hjerteløse sheik.
Hun havde en kniv. Når han kom og hentede hende,-
- ville hun skære struben over på sig selv.
Hvad gjorde onkel Hub?
De blev gift og levede lykkeligt til deres dages ende.
Slut.
Men hvis de levede lykkeligt til deres dages ende,-
- så ville hun være her hos os nu.
Fik de ikke børn? Hvor er de?
Hvad sker der, sygeplejerske?
Bare de ville sige noget.
Hvor fanden er mine bukser? Hvor er mine bukser?
- Det må De ikke. - Hvor er mine bukser?
- Vent nu lidt. - Hvem har kørt mig herhen? I to?
Hospitaler er ikke et hak bevendt.
Det har du aldrig været længe nok på et, til at vide.
- Du glemte at dreje. - Nej.
- Vi bor i den retning. - Jeg vil denne vej.
Doktor. Hvor er mr. McCann?
Jeg beklager, men han er væk.
Han havde også et langt, begivenhedsrigt liv.
- Hvor er de jordiske rester? - Nej... han er bare taget af sted.
- Mr. McCann udskrev sig selv. - Taget af sted?
Bror... En skønne dag må du erkende din alder.
Hvad fanden skal det sige?
Du har aldrig været bange for noget. Hvad er det, der går dig på nu?
Er det, at du er ved at blive gammel og skal dø?
Gu er det ej.
- Hvad så? - At man ikke kan bruges til noget.
Da vi var unge, var der mening med det hele.
Hvad laver vi nu? Havearbejde. Tiden er løbet fra os, bror.
- Hent nogle øl. - Ja, ja.
Nå, du gamle Hvordan er grillkødet?
Lad mig smage.
Vi har ikke tid. Smut med dig.
- Hvad sagde du? - Et eksempel på det, jeg talte om.
Fra han pattede hos sin mor, har han fået alt, undtagen opdragelse.
Nu tror han, han er en farlig karl, når han generer folk, -
- som er for flinke til at sætte en stopper for det.
- Hvem tror du, du er? - Lad være med at slå ham ihjel.
Hub McCann. Jeg har kæmpet i to verdenskrige samt flere mindre krige.
Har ført hære på tusinder i kamp med heste, sværd, artilleri og kampvogne.
Har set Nilens udspring og indfødte, som ingen hvid mand har set før.
Jeg har haft og mistet et dusin formuer og dræbt mange mænd,-
- men kun elsket én kvinde -
- og det så lidenskabeligt, at en lus som du aldrig vil fatte det.
Så ved du, hvem jeg er.
- Og skrid så hjem, knægt. - Frankie...
Lad os vise de gamle skiderikker. Frem med knivene.
De der teenagehormoner kan give jer en hulens masse ballade.
- Har jeg bedt dig blande dig, Garth? - Du er lige blevet udskrevet, Hub.
- Der er jo kun fire. - Så slås med ham der først.
- Du kan tage de andre tre bagefter. - Nu skal du bare se, knægt.
Du må hellere samle den kniv op.
Du får brug for al den hjælp, du kan få.
På ham, Frankie.
Stik ham, Frankie.
Verdens ældste kneb.
Du holder den forkert. Ikke sådan. Altid sådan her.
- Prøv igen. - På ham, Frankie.
- Stik ham, Frankie. - Du har ham.
- Du brækker armen på ham. - I tre må hellere give ham en hånd.
- Hvorfor hjælper du ham ikke? - Hub vil selv.
- Han er egoistisk på det område. - De er jo fire.
Tre.
Kom nu, Hub.
- Sådan skal det være. - Det er søreme ikke nemt.
- Kan I ikke deles om dem? - Nej.
Efter 40 år har jeg vænnet mig til det.
Han har også mere brug for det i øjeblikket, end jeg har.
Bliv ved, Hub.
- Så går vi hjem. - Nej, du må ikke.
- De er ikke kommet hjem endnu, far. - De kører nok forsigtigt med Hub.
Kors, hvor jeg hader det hus.
Når de endelig kreperer, har du bare at brænde det ned.
- Hvad er det? - Aner det ikke.
Lad os flå det fra hinanden.
- Hvad er det? - Den er udstoppet.
Mor!
Der var en løve, som var ved at æde os.
Har jeg ikke sagt, I ikke må lyve? Nu får I smæk.
Du træder mig over tæerne.
- Hvor er onkel Hub? - Knægt... Hent noget kød.
- Hvor er onkel Hub? - Åh nej. Der er sket en ulykke.
- Jeg vil hjem. - Ikke i den forfatning.
Onkel Hub vandt et slagsmål. Det var mægtigt.
- Løven ville altså spise os, mor. - Jasmine?
Hun har ikke fået mad hele dagen. Hun er nok godt sulten.
Værsgo, Jasmine...
Jasmine?
- Der er altså en løve. - Har I en løve?
- Den er buret inde. - Nej. Den var ved at æde os.
Hent geværerne. Af banen!
Jasmine?
Jasmine? Jasmine? Kom nu.
Løvespyt. Hold op.
Nej. Du rammer ham.
Kom så.
- De er væk. - Vi kommer måske for sent.
Ryk ind.
Bliv der.
Jasmine...
Hold så op.
Til angreb!
Hun har det meget bedre.
Slip mig.
Vi kører.
Og vi kommer ikke igen, før det uhyre er væk.
Løven bliver.
Så er vi kørt, far.
- Kom så, far. - Farvel, onkel Hub og onkel Garth.
Klap i og sæt jer ind i bilen. Jeg trænger til en drink.
Er I sultne? Vil I spise med?
- Hvad skal vi have? - Kød. En masse kød.
Hun vil ikke komme ud af majsmarken.
Det minder lidt om en jungle. Det er der, hun hører til.
- Jeg tror, hun er glad. - Det tror jeg også.
Er du også glad?
Hvad siger han?
De får hans "Hvad enhver dreng bør vide om at være en mand"-tale.
Den har mange mænd hørt i årenes løb.
Rigtig mange mænd.
- Får jeg den også? - Det forsikrer jeg dig.
Hvis han altså stadig lever.
Hvad med historien om onkel Hub og Jasmine?
- Du tror da ikke på det Afrika-gas? - Det er en god historie.
Da han havde reddet Jasmine, gik der adskillige år. Pragtfulde år.
Aldrig har to mennesker været så lykkelige og så forelskede.
Alt var idel lykke. Var det ikke for én ting.
- Sheiken? - Sheiken, ja.
Han hadede Hub, så han udlovede en dusør for hans hoved.
10.000 guldstykker. En formue.
Snigmordere strømmede til fra viden om.
Han og Jasmine måtte være på vagt hele tiden hver evig eneste dag.
Hub vidste, at heldet før eller siden ville svigte dem.
Der var kun én ting at gøre.
Så en dag førte en snigmorder Hub ind i sheikens fort i lænker-
- og gjorde krav på sine 10.000 guldstykker.
De overdængede snigmorderen med guld, -
- mens sheiken beordrede Hub ned i den berygtede fangekælder-
- med de 1387 slags torturmidler.
Hvad var det for en pengegrisk slambert, der udleverede onkel Hub?
Det var mig.
Torturapparater 1146-1298 ->
- Nå, det var et kneb? - Ja, det var det.
Nede i fangekælderen trak jeg mit sværd...
...og slagtede egenhændigt hele banden -
- og befriede Hub uden at tabe en eneste guldmønt.
Øjeblik... Reddede du onkel Hub?
Mens du slæbte på flere hundrede pund guld?
Tror du ikke på, at jeg dræbte dem og reddede ham?
Det kan godt være, at Hub hjalp lidt til.
De var langt flere end os.
Vi havde alle odds mod os. Bagefter delte vi os.
Vi vidste hver især, hvad vi skulle gøre.
Oppe i sit overdådige soveværelse sov sheiken.
Han vågnede med Hubs sværd for halsen.
Sheiken var skrækslagen, men Hub sænkede bare bladet.
"Forsvar dig," råbte Hub.
Og så kastede han et sværd hen til sheiken.
Sheiken vidste, at han nu skulle dø -
- uden så meget som at kunne bede om nåde.
Men Hub sagde bare:
"Jeg har to gange været herre over dit liv, -
- og to gange har jeg skænket dig det."
Næste gang...
Tager jeg dit liv.
Og fra da af stoppede mordforsøgene.
Nogle mente, at det var, fordi sheiken frygtede, -
- at Hub skulle vende tilbage og dræbe ham.
Andre mente, at fordi Hub havde skånet ham, -
- var sheiken ædel nok til at lade sin fjende leve.
Jeg tror, det var, fordi sheiken fik hulens travlt, -
- da han fandt olie og blev en af verdens fem rigeste mænd.
Hvad for noget? Bliver skurken svinerig?
- Sådan kan en historie da ikke ende. - Sådan gik det altså.
Var det sådan, I kom til penge? Guldet fra sheiken?
Ja...
De skal nok klare sig nu.
- Hvad med dig? - Mig?
- Jeg føler mig gammel og udslidt. - Du har haft travlt.
Med at skræmme sygehuspersonale, tæve teenagere -
- og jage løver. En begivenhedsrig dag.
Det var godt, de knægte ikke havde forstand på at slås.
Snart kan knægten her give mig røvfuld.
Snart kan jeg ikke forsvare mig. Og er værdiløs.
Du har det bedre om et par dage.
Nå, men... Jeg vil gå i seng. Godnat, knægt.
Fortæller du mig snart, hvad der blev af Jasmine?
Nej. Hvis du vil vide det, må du spørge ham.
Onkel Hub? Du må være gal. Se, hvordan det gik sidst.
Hvis du vil høre slutningen på historien, må du spørge ham.
- Hub? Et fly? - Ja. Det har jeg altid ønsket mig.
Du vil jo aldrig op i et. Du frygter, at de dratter ned.
De er også farlige. Har du en brugsanvisning?
- Du ved ikke et hak om fly. - Det kan jeg da lære.
Aha... Her står det.
"0pad; Træk pinden tilbage. Nedad: Skub pinden frem."
Den får jeg hurtigt i luften.
Måske er det bare en hobby. Måske har han slet ikke tænkt sig...
...at gøre noget dumt.
Så det tror du ikke?
Har du fået spurgt ham? Om Jasmine?
Se hellere at få det gjort.
Hvad fanden ...?
Det er midt om natten.
Hvad laver du her? Er der noget, du vil sige til mig?
Ud med det.
Hvad skete der med hende, onkel Hub?
Hvad skete der med Jasmine?
Jeg er nødt til at vide det. Det er jeg.
Hun døde.
De døde under fødslen. Hende og barnet.
Hvad gjorde du?
Vendte tilbage til det liv, jeg kendte: Fremmedlegionen.
De næste 40 år var der altid en krig mere, der skulle udkæmpes.
Så blev jeg gammel og kom hertil.
Og her står jeg så.
Her står jeg.
Fryser du, min dreng? Du må hellere... her.
Du må hellere gå ind.
Stor dreng.
De historier om Afrika...
...om dig...
De er da sande, ikke?
- Det gør ingen forskel. - Jo, det gør.
Min mor fortæller kun løgne. Jeg ved ikke, hvad jeg skal tro.
Tro, hvad du vil. Fordi noget ikke passer, kan man godt tro på det.
Jeg har en lang tale til unge mænd. Du skal vist høre en stump af den.
Bare en stump.
De ting, som måske er sande,-
- kan være dem, man har mest brug for at tro på.
At mennesker i bund og grund er gode.
At ære, mod og dyder er altafgørende.
At magt og penge, penge og magt er ligegyldigt.
At godhed altid sejrer over ondskab.
Og det her skal du huske. At kærlighed...
Ægte kærlighed dør aldrig. Husk det, min dreng.
Husk det.
Pyt med, om det er sandt eller ej.
Et menneske har brug for at tro på den slags,-
-fordi den slags ting er værd at tro på. Er du med?
Det var en god tale.
Synes du? Tak. Ja...
- Hvornår får jeg resten af talen? - Når du er ved at være en mand.
Lover du det? Jeg bliver jo ikke en god mand, før jeg får resten, vel?
Du må blive, indtil jeg er gammel nok.
Jeg kan godt høre, hvad du er ude på. Jeg skriver den ned.
- Nej, jeg vil høre den fra dig. - Du bor her ikke til den tid.
Du er min onkel, så tag og bliv og vær min onkel.
Hvad med onkel Garth? Han har også brug for dig.
Og hundene og grisen og løven. Vi har alle sammen brug for dig.
- Nu er du fjollet. - Nej, det er rigtigt.
Og jeg ved godt, at du savner Jasmine så forfærdeligt.
Men hvis du forsvinder...
...kommer vi til at savne dig lige så meget.
Det er rigtigt.
Du vinder. Jeg bliver her sgu og er onkel for dig.
Men du skal ikke tro, jeg bryder mig om det.
Er det en aftale?
Du er en god dreng.
En god dreng.
LÆR AT FISKE
Vær klar, Walt.
Ligner det tyvekoster?
Du er så morsom, skat.
Nej!
Vær stille.
- Mor! - Hej, skat.
- Walter... Det er Stan. - Jeg har hørt meget om dig, Walter.
Sover dine onkler? Så lad dem sove. Skal vi sætte os?
Du er blevet så stor.
Stan er detektiv. En rigtig privatdetektiv ligesom i filmene.
- Er det rigtigt? - Ja. Vil du se mit skilt?
Stan arbejder skam i Las Vegas.
- Hvad med retsstenografskolen? - Jeg måtte holde op.
Stan vil have, at jeg går hjemme og er hustru og mor.
Er det ikke pragtfuldt?
Du har vel fundet ud af, hvor dine onkler har gemt pengene?
Hvorfor?
Dine onkler svarer til signalementet af to bankrøvere fra 20-30eme.
- Du tager fejl. - Mae her set kopier af rapporterne.
Det er dem.
De brugte haglgeværer, var forklædt, røvede penge og skød folk.
Uskyldige mennesker.
- Det kan ikke passe. - Stan ved, hvad han taler om.
Hvad så med Jasmine? Jeg har et billede af hende.
Skat, var det ikke Jasmine, der kørte flugtvognen?
Åh, Jasmine... Hun blev såret.
Og de kørte bare...
og lod hende ligge og dø.
Det gør ondt at høre, min dreng. Men de er forbrydere.
- Og de har løjet for dig. - Min stakkels, lille skat...
I kløerne på modbydelige forbrydere.
Vi kom, så snart vi opdagede det, for at hente dig.
Fortæl Stan, hvor pengene er, og så pakker vi dine sager.
- Hvad skal I med pengene? - Kig på mig, min dreng.
De tilhører ikke dem. Det er tyvekoster.
De er vel gemt herude et sted. Lige i nærheden?
Skal vi ikke gå en lille tur? Kan du ikke vise os rundt?
Din mor og jeg har fundet et rart hus, men har ikke til udbetalingen.
Vi kunne melde dine onkler, men så ville de ryge i fængsel.
Vi har lige så meget ret til dem, som de har.
- Og der sker ikke nogen noget. - Lige, hvad vi har drømt om, Walter.
- Hvor er de? - De dør alligevel snart.
- Skal staten inkassere hele dynen? - Fortæl os det nu.
Hub og Garth er ikke røvere. De var i Afrika.
- Afrika? Sludder, Walter. - Det er rigtigt.
Fremmedlegionen shanghajede dem, og de var på eventyr i 40 år.
- Det tror du da ikke på. - Dig? Tvivleren Thomas?
Stan har beviser, og så tror du på det Afrika-ævl.
Ja, det gør jeg.
Mae, vent på verandaen, så tager vi en mandfolkesnak.
Skal vi ikke gå hen i laden?
Kom nu. Brænder tampen?
Slip mig.
Lad os få én ting på det rene. Vi kan være venner eller fjender.
Jeg er møguheldig for tiden. Onde folk gør livet surt for mig.
Jeg ved, at de penge er her.
Og sådan en snothvalp skal ikke stå i vejen for mig.
Hvad siger du, kammerat?
Venner eller fjender?
- Forsvar dig. - Hvad?
Hvor er de? Hvor er pengene? Hvor er de.
Hvor er de?
Fortæl mig, hvor de er.
Hvor er de?
Jeg hørte noget!
Jasmine?
Du gode Gud!
- Død. - Åh gud, Stan er død!
Nej, det er løven, jeg taler om.
Vi må have ham på hospitalet. Hent din bil, Mae.
- Det kan jeg ikke! - Din bil, Mae!
Lad os få løven væk fra ham.
- Han skal have nogle sting. - En hel del sting.
- Hvad er der sket med hende? - Hjertet kunne ikke klare det.
Hun var jo temmelig gammel.
Se... Jeg tror, hun smiler.
Hun døde nok lykkelig.
- Hun døde med støvleme på. - Beskyttede sin unge.
Hun var en rigtig løve, ikke? Her til sidst.
En rigtig jungleløve.
En rigtig, afrikansk løve.
Er du færdig med at pakke?
Din mor kommer snart tilbage fra hospitalet.
Du kan vente på hende på verandaen.
Vent her. Sid helt stille.
Har du pakket? Hvor er din kuffert?
Nu skal du ikke være fræk.
- Oppe på mit værelse. - Så lad os hente den.
Dav, Stan.
Der var du heldig, Stan.
Heldig, at løven fik fat i dig, før vi gjorde.
Hvad mon dine onkler siger til Stan?
Det er nok deres "Hvad enhver dreng bør vide om at være mand"-tale.
Det glæder mig, at de er på bølgelængde.
Er du klar?
Så kom.
For at gøre en lang historie kort, så kan vi to være venner...
...eller fjender.
- Håber ikke, Walter var til besvær. - Det gik.
- Hvad nu? - Han er ikke selskab for drengen.
Selvfølgelig ikke. Hvad tror I, jeg er for en mor?
Jeg smider ham af i Las Vegas.
Jeg kommer tilbage... og får resten af talen, hvis...
Jeg skal nok være her.
God dreng.
Tak for historierne... og alting.
Det har betydet... forfærdelig meget for mig.
Det glæder mig.
Kom nu, skat. Tiden løber.
Hun har ikke fortjent den dreng. Måske skulle vi finde en sagfører.
Man fjerner ikke et barn fra moderen og giver ham til to gamle onkler.
Måske vil hun sælge ham. Hvor meget har vi?
Hub... Vi kan ikke gøre noget. Han er rejst.
VEND 0M HER
- Hvor skal vi hen? - Til Las Vegas har jeg jo sagt.
Men bagefter? Når vi har smidt Stan af?
Men skat, Stan får brug for meget omsorg.
Walter!
Hvad laver du?
Du gode Gud!
Walter!
Stop! Du bliver her!
Hvad går der af dig? Åh, skat. Korn du noget til?
Du var ved at give mig et hjerteslag.
- Vil du stadig giftes med ham? - Han er ikke så slem.
Lidt hård i filten, men han forandrer sig nok.
- Han siger, at han elsker mig. - Har han slået dig?
Pas dig selv!
Du tror altid, at en ny kæreste er løsningen på alt.
Men du vælger altid de forkerte, og han er den hidtil værste.
Walter... Vi har ikke noget valg.
Du har måske ikke.
Hvad?
- Mor... - Hvad er der?
Gør noget for mig...
...for en gangs skyld.
Gør noget, der er til mit bedste. Ikke?
Sælgeme kommer om to-tre timer.
Jubii...
Dernede.
Hvis jeg skal bo her, er der nogle betingelser.
- Betingelser? - For det første...
I bliver her, indtil jeg er færdig med highschool. Gerne også college.
I har forpligtelser nu.
Forældreråd, spejderbevægelse, fodbold. Hele molevitten.
Vi har vist ikke rigtig noget valg.
Og for det andet: I skal begge to passe bedre på jer selv.
Flere grøntsager og mindre kød.
Mon handelsrejsende har skolesager?
Og for det tredje: I tager ikke flere chancer.
Nul slagsmål og flyvemaskiner. Ikke før efter college, i al fald.
- Gerne længere. - Hvad skal vi så dø af? Alderdom?
Jamen så...
Velkommen hjem.
- Walter? - Ja.
Det er sherif Grady. Jeg har en trist nyhed.
Det drejer sig om dine to onkler.
De er desværre gået bort. Der skete en ulykke.
Det var godt, de ikke led,-
- og på en måde også, at de døde samtidig. Ikke sandt?
Jeg er henne ved deres hus. Du må hellere komme herhen.
Det her skal du se med egne øjne.
- Walter... Hvordan går det? - Det går.
Jeg tror, de forsøgte at flyve gennem laden med bunden i vejret.
Der har været et mylder af journalister. Sågar CNN.
Når en todækker fra 1. verdenskrig styrter under opvisningsflyvning -
- og har to 90-årige uden flyvecertifikat ved roret, så...
Men de havde et godt, langt liv, de to.
Og de døde med støvlerne på.
Jeg har fundet deres testamente.
"Knægten får det hele."
"Bare plant os ud i haven...
sammen med den åndssvage løve."
Nu får du gæster.
Det er her. Det var her, de boede.
Korn bare, mester.
Se her. Se her.
Om forladelse. Vi var i Houston og hørte deres navne i nyhederne, -
- og så måtte vi hertil.
Min bedstefar fortalte mig fantastiske historier.
- Din bedstefar? - En meget velhavende sheik.
Han fortalte om sin vilde ungdom.
Utrolige historier om to brødre, som hed Hub og Garth McCann.
De tapreste og modigste mænd, ikke?
Han kaldte dem sine mest værdige modstandere.
"De eneste mænd, der nogensinde snørede mig."
Men du... Du kendte altså de to mænd?
- Jeg voksede op hos dem. - Mig en ære.
- Hyggeligt at møde dig. - I lige måde.
Jeg kan se, at de har brugt min bedstefars guld fornuftigt.
Der var en bestemt handelsrejsende...
De to mænd fra oldefars historier levede altså?
Ja...
De levede virkelig.
Tekstning: Lisbeth Beierholm SDI Media Denmark